Чому на Бориса Джонсона чекає відставка, але він знову стане прем'єром Великої Британії
"Цю кризу Борис Джонсон не переживе, це зрозуміло. Я б йому до суботи не дав часу. Комбінація непопулярності серед лідерів партії в парламенті та серед пересічних членів — це дуже багато навіть для такого дядька. Але він, думаю, знову стане прем'єром". Думка.
![Не тільки консерватори, а й лейбористи хочуть, щоб Борис Джонсон пішов із поста прем'єра Великої Британії](https://focus.ua/static/storage/thumbs/1290x585/f/91/81c09fb0-7f7b9e1d19f9d1ad110e8c09e911491f.jpg?v=1408_1)
Звісно, його конкурентам — нещодавнім найближчим соратникам важко домовитися про те, хто його змінить на чолі уряду, але, я думаю, з цією трудністю вони впораються.
Але цікаво — що буде з Джонсоном потім? Чи зможе він повернутися на посаду прем'єр-міністра через кілька років? Десять, п'ятнадцять?
В останні десятиліття у британській політиці незмінно підтримувалась закономірність — вибуваючи з прем'єр-міністрів, політик більше на свою посаду не повертався. Так було і з Тетчер, і з Мейджором, і з Блером… До того ж, жоден із них взагалі не залишався толком у політиці.
Здається, очевидним, але так було не завжди. Не лише Черчилль проходив цикл — прем'єр, програш, пауза, нові вибори, знову прем'єр. Стенлі Болдвін, Рамсей Макдональд були прем'єрами кілька разів.
І це ХХ століття. А в дев'ятнадцятому — Дізраелі, Гледстоун, Гаскойн-Сесіл — два, три, чотири рази, всі з перервами були прем'єр-міністрами. Що таке змінилося, структурно, за останні пів століття, що ніхто не намагається повернутися? І хоч би що там було структурно, мені здається, що Джонсон спробує.
Важливо![Вмирати завжди страшно. Але війна — це бруд, піт, кров і трупний сморід](https://focus.ua/static/storage/thumbs/80x45/4/b0/2dd35a5f-edaaad047f7704e692ec0871a70b4b04.jpeg?v=1388_1)
![Відхід із Лисичанська. Що робити з тими, хто зустрічає окупантів із хлібом-сіллю](https://focus.ua/static/storage/thumbs/80x45/b/e5/ae9416ac-9339b3e5486955344b5d40fae907ae5b.jpg?v=1463_1)