Вигадка чи правда: вчені знайшли потенційне місце смерті легендарного Мерліна
![розкопки археологія, археологи, Мерлін, легенда, історія, поховання, смерть, Шотландія, розкопки, дослідження, Друмельзір, село, Британія, королівство, пам’ятка, смерть, курган](https://focus.ua/static/storage/thumbs/920x465/a/85/99dcc7c9-e498233541721e115cec5f3461e8185a.webp?v=6507_1)
Якщо вірити певним легендам, то могутній Мерлін помер у невеликому селі Друмельзір, Шотландія. Два роки тому дослідники спробували знайти коріння історі й розповіли про свої результати.
Археологічні дослідження нещодавно принесли нові дані про легендарну постать Мерліна та його ймовірні зв'язки з Шотландією. У селі Друмельзір археологи виявили місце, яке дійсно може бути могилою середньовічного чарівника, пише Yahoo.
У Фокус.Технології з'явився свій Telegram-канал. Підписуйтеся, щоб не пропускати найсвіжіші та найзахопливіші новини зі світу науки!
Друмельзір, невеличке село на шотландських кордонах, здавна пов'язане з історіями про Мерліна, зокрема, завдяки згадкам, знайденим у середньовічному манускрипті "Vita Merlini Sylvestris", що зберігається у Британській бібліотеці. Цей манускрипт свідчить, що Мерлін був ув'язнений і зрештою похований на березі річки Твід у VII столітті.
У 2022 році група волонтерів з різних куточків Шотландії на чолі з GUARD Archaeology розпочала розслідування, щоб дослідити археологічне підґрунтя цієї місцевої легенди. Результати їхнього дослідження тепер опубліковані, пропонуючи докази, які надають певної достовірності записам про смерть Мерліна в Шотландії.
Геофізичне дослідження, проведене в цьому районі, виявило археологічну пам'ятку, схожу на могилу, неподалік від місця, відомого як Могила Мерліна. Крім того, розкопки у форті Тінніс, з якого відкривається вид на Могилу Мерліна, показали, що це місце було зайняте наприкінці VI і на початку VII століть нашої ери — саме в той період, коли, як вважається, відбувалася історія Мерліна. Археологи відзначили, що форт має особливості, характерні для значних укріплень тієї епохи.
Ронан Туліс, генеральний директор GUARD Archaeology, який очолював проєкт, пояснив, що легенда про Друмельзір охоплює дохристиянські звичаї і стародавні камбрійські імена, пов'язуючи її з місцевими пам'ятками, які тепер, як видається, мають достовірний зв'язок з цією історією.
Туліс виділив неймовірний збіг, що поховання, пов'язане з легендою про Мерліна, датується саме тим періодом, коли відбувається дія історії, ба більше, що поховання постримського періоду є досить рідкісним явищем.
Нові знахідки не доводять остаточно правдивість легенди, але припускають, що вона, найімовірніше, виникла в самому Друмельзірі, а не була привнесена середньовічним оповідачем, який адаптував різні місцеві пам'ятки до наративу. Цілком можливо, що історія виникла як народна пам'ять, еволюціонувала протягом століть, перш ніж набула широкого розповсюдження і змінила свою форму.
Легенда про Мерліна в Друмельзірі різко контрастує з відомим зображенням Мерліна як мудрого радника короля Артура. Натомість вона зображує більш трагічну постать, схильну до таємничих загадок і моторошних пророцтв, яка потрапляє в полон до дрібного правителя в забутому королівстві і зустрічає похмурий кінець в результаті королівської інтриги.
Подальші розкопки на іншому березі Твіда в Тірлестанських курганах виявили квадратний курган, піднятий над могилами двох елітних осіб, датований кінцем III — кінцем VI століть нашої ери. Крім того, на вершині Тінніса вдалося знайти фрагменти крем'яних лез періоду пізнього мезоліту/раннього неоліту, які дають уявлення про людську діяльність на цьому видатному пагорбі.
ВажливоТуліс також відзначив важливість цих стародавніх пам'яток у місцевому ландшафті, припустивши, що жителі стародавнього Твіддейла, ймовірно, знали про історію, яка була у них під ногами. Через місцевий фольклор вони передавали розповіді про своє минуле, які пройшли крізь віки.
Раніше Фокус писав про місце затоплення британського крейсера часів Першої світової війни. Тепер воно вважається військовим похованням.
А також ми розповідали про неочікувану таємницю найбільшого скарбу Великобританії. Виявляється, він походить не з Європи.